Prejem računa za nakup smučarskih kart in identifikacija za namene DDV 

Pojasnilo DURS, št. 4230-15/2010, 25. 2. 2010

V zvezi s vprašanjem davčnega zavezanca, ali se mora osnovna šola identificirati za namene DDV, ko prejme račun za smučarske karte iz tujine, odgovarjamo:

Osnovna šola, ki prejme račun za smučarske karte iz tujine, ni plačnik DDV in se zato ni dolžna identificirati za namene DDV.

Za razvrstitev storitev se v skladu s 146. členom Zakona o davku na dodano vrednost – ZDDV-1-UPB2 (Uradni list RS, št. 10/10) uporablja standardna klasifikacija dejavnosti (SKD). Za razvrščanje dejavnosti oziroma storitev v skladu z SKD je pristojen Statistični urad Republike Slovenije (SURS). Na podlagi našega zaprosila smo od SURS prejeli pojasnilo, da se prodaja smučarskih kart obravnava kot prevoz smučarjev in se v skladu s Standardno klasifikacijo dejavnosti uvršča med storitve potniškega prometa.

Na podlagi prvega odstavka 28. člena ZDDV-1 je kraj opravljanja prevoza potnikov kraj, kjer se opravlja prevoz, pri čemer se upošteva prevožena razdalja. 

Prodaja smučarskih kart je tako obdavčena tam, kjer se opravi prevoz z vlečnico oziroma sedežnico na smučišču. Osnovna šola, ki prejme takšno storitev, ni dolžna obračunati in plačati DDV kot prejemnik storitev.

V skladu s tretjo točko prvega odstavka 76. člena ZDDV-1 mora namreč plačati DDV vsak davčni zavezanec ali pravna oseba, ki ni davčni zavezanec, je pa identificirana za namene DDV, katerima se opravijo storitve iz prvega odstavka 25. člena tega zakona, če te storitve opravi davčni zavezanec, ki nima sedeža v Sloveniji.

Osnovna šola, ki prejme račun za smučarske karte iz tujine, tako ni plačnik DDV in se zato ni dolžna identificirati za namene DDV.