Obravnava storitev SWIFT po ZDDV-1

Pojasnilo DURS, št. 4230-8404/2011-2, 4. 11. 2011 

Prejeli smo vprašanje, ali se od storitev, ki jih bankam zaračunava podjetje SWIFT (v nadaljevanju: SWIFT storitve) obračunava DDV. Davčni zavezanec navaja, da podjetje SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication) opravlja svetovno storitev elektronskega posredovanja sporočil za finančne družbe. Finančnim institucijam je tako omogočeno, da si z računalniško programsko opremo, ki jo je razvilo to podjetje, v kodiranem mednarodnem podatkovnem omrežju izmenjujejo standardizirana finančna sporočila, ki se med drugim nanašajo tudi na področji medbančnih plačil in čezmejnih transakcij z vrednostnimi papirji.

SWIFT storitve so storitve elektronskih sporočil, s katerimi se varno in zanesljivo prenesejo informacije med bankami, kar vključuje tudi naloge za plačilo in naloge, ki se nanašajo na vrednostne papirje.

ZDDV-1 v točki 4. c 44. člena določa, da so plačila DDV oproščene transakcije, vključno s posredovanjem, v zvezi z depoziti in tekočimi oziroma transakcijskimi računi, plačili, nakazili, dolgovi, čeki in drugimi plačilnimi sredstvi, razen izterjave dolgov in factoringa. Pri tem 1. točka 75. člena Pravilnika o izvajanju ZDDV-1 pojasnjuje, da se za transakcije, vključno s posredovanjem, v zvezi z depoziti, transakcijskimi računi, plačili, nakazili, dolgovi, čeki in drugimi plačilnimi instrumenti po točki 4. c 44. člena ZDDV-1 štejejo vse storitve, ki so neposredno povezane oziroma omogočajo izpolnitev denarne obveznosti.

V skladu s točko 4. e 44. člena ZDDV-1 pa so plačila DDV oproščene transakcije, vključno s posredovanjem (razen upravljanja, hrambe, investicijskega svetovanja in storitev v zvezi s prevzemi), z delnicami, deleži v podjetjih ali združenjih, obveznicami in drugimi vrednostnimi papirji, razen z dokumenti o lastninski pravici na blagu in pravicami in deleži. 

Te storitve podjetje SWIFT bankam zaračunava glede na število opravljenih transakcij.

Po objavi sodbe Sodišča Evropske Unije (Sodišče) v zadevi C-350110 z dne 28. 7. 2011 pa se je pojavilo vprašanje, ali je obravnava SWIFT storitev kot oproščenih pravilna.

V zvezi s tem v nadaljevanju vam pojasnjujemo:

SWIFT storitve so obdavčene z DDV.

Zakon o davku na dodano vrednost (Uradni list RS, št. 13/11 – ZDDV-1 – UPB3, 18/11, 78/11) v prvem odstavku 3. člena določa, da so predmet DDV dobave blaga in storitev, ki jih davčni zavezanec opravi v okviru opravljanja svoje ekonomske dejavnosti na ozemlju Republike Slovenije za plačilo. Načeloma so torej obdavčene vse storitve, ki v ZDDV-1 niso določene kot oproščene.

SWIFT je komunikacijski sistem za medbančno finančno komuniciranje po vsem svetu. Osnovni namen delovanja te družbe je proučevanje, ustvarjanje in uporaba sredstev, s katerimi izvajajo telekomunikacije – prenos in usmerjanje zaupnih finančnih sporočil.

Sodišče ES je v zadevi C-350/10 (Nordea) presojalo, ali SWIFT storitve spadajo pod oproščene ali ne. V konkretnem primeru je šlo za storitve zagotavljanja elektronskega prenosa sporočil o mednarodnih plačilih in o prenosu vrednostnih papirjev (VP). Sodišče je storitve opredelilo kot storitve elektronskih sporočil, s katerimi se varovano in zanesljivo prenesejo nalogi za plačilo in nalogi, ki se nanašajo na vrednostne papirje, od ene finančne družbe do druge, pri čemer SWIFT nima dostopa do same vsebine tako prenesenih sporočil. Prenos lastninske pravice (sprememba pravnega in finančnega položaja) glede prenesenih sredstev oz. Vrednostnih papirjev opravijo šele finančne družbe v okviru pravnih razmerij s strankami. Po mnenju sodišča je SWIFT odgovoren le za pravilen prenos finančnih sporočil prek odobrenega računalniškega sistema, njegova obveznost do strank pa obsega zagotavljanje varnosti in berljivosti prenesenih podatkov ter povračilo škode, nastale zaradi napačnega ali prepoznega prenosa podatkov. 

Sodišče je odločilo, da zgoraj opisane storitve elektronskih sporočil za finančne družbe niso oproščene plačila DDV. Glede na navedeno stališče Sodišča ES so SWIFT storitve obdavčene z DDV.

Odločitev sodišča je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije 298/9, z dne 8. 10. 2011.